24 MARS 1983
Mateo?
Det är ju du. Var har du varit? Vi var jätteoroliga.
Vad? Mår du bra?
Vad har du gjort? Vad har du gjort?
Vad har du gjort? Vad har du gjort, Mateo?
Mateo!
BYGGER PÅ VERKLIGA HÄNDELSER
Zoe, hejsan. Vad bråkar du om?
Hur kan ett så litet barn föra så mycket oväsen, va?
Zoe.
Det är okej.
Har de synts till?
Nej.
De borde ha varit här nu.
Det är säkert ingen fara.
Du kan väl sätta dig och slappna av, mamma?
De borde ha varit här nu.
Det verkar som att någon vill vara med farmor. Här har du.
Nämen, har man sett. Titta på dig.
Alla älskar dig. Alla älskar dig.
Det är ingen idé, mottagningen här är värdelös.
Pappa kommer hem snart.
Förlåt, men kan jag få tillbaka henne? Jag vet. Jag är knäpp.
Nej, då. Du är mamman. Här har du.
- Vad var det? - Däcket.
Vad i helvete?
Ner på marken nu!
Du!
- Vad är det frågan om? - Ner på marken nu!
Ner på mage!
Kom igen, res dig. Kom igen. Res dig, res dig.
Så där, så där.
Mår du bra? Det är dags.
Hjälp till här, Campbell!
- Vad har du råkat ut för? - Det är ingen fara.
Vi tar in honom.
Ta tag i hans ben. Har du tag i honom?
Vi bär upp honom till övervåningen.
Mamma, kom igen. Sätt fart!
Okej.
Okej, så här.
Ta av honom jackan.
Okej.
Vad i helvete? Jösses.
Bind fast honom.
Okej.
- Mamma? - Hej.
Ja, det är jag, Justin. Jag är här, älskling. Det är jag.
Försiktigt, Kathy.
Vad gör du, Cam?
Allt ska ordna sig, Justin.
- Vad fan är det frågan om? - Justin.
Du...
- Jösses, han kommer att ta sönder den. - Ta det lugnt. Jag är ledsen.
- Tyvärr är repen nödvändiga just nu. - Vem fan är du?
Jag heter Jimmy. Jag ska hjälpa dig. Vi är alla här för att hjälpa dig.
Ni bör nog tänka på att hjälpa er själva.
- Justin... - Jag heter inte Justin!
Så du heter inte Justin. Då så. Jag tog fel.
Släpp loss mig nu.
Du lämnar inte stolen förrän vi kan resonera med dig.
- Lugna ner dig. - Jösses.
- Lugna ner dig, Justin. - Jag är inte Justin!
Så du heter inte Justin. Din familj sa att du hette Justin.
Nej, inte min familj.
Jag är rätt säker på att det där är din far Andrew, och det din mor Kathy.
Din bror Campbell och din flickvän Samantha.
Och det här är ditt barn.
- Thanatos. - Ursäkta?
- Thanatos. - Thanatos? Heter du så?
Thanatos.
Vem döpte dig till det? Det var inte dina föräldrar.
Nej.
Min riktiga familj.
Så här är det, Justin. Din familj är väldigt orolig. De vill prata med Justin.
Vad är det frågan om, Justin? Prata med mig. Vi pratar bara.
Kom igen. Öppna ögonen.
Son?
Titta på de här grisarna uppradade inför slakten.
- Insmorda svin som väntar på kniven. - Nej.
Släpp loss mig nu, annars ska jag se på när ni lider och blöder.
Blöder ut som de jävla svin ni är. Jag ska bada i ert blod.
- Blodet från var och en av er! - Det räcker.
Min son skulle aldrig tala så till mig.
- Komsi, grisen, grisen, grisen. - Din lilla skitstövel!
- Nej! - Släpp honom! Nu!
Kom och ta mig, hjälten. När skyddade du någon senast?
Snart är er tid ute, grisar. Släpp loss mig eller stå ert k...
Varför tittar du på henne så? Det är din lilla flicka. Vår lilla flicka.
Vad fan är det för fel på dig?
Det räcker. Ut med er. Alla ska ut ur rummet.
Jösses, Campbell, du måste lugna ner dig.
- Dra åt helvete! - Jag vet hur det känns.
- Eller hur? - Vi tog hit din bror levande.
Det är alltid något.
- Förlåt. - Ingen fara. Nu är det Justin som gäller.
Vad har de gjort med honom? Det är inte min son.
- De har hjärntvättat honom ordentligt. - Jag vet inte vem han där uppe är.
- Det är inte min son. Han är ett djur. - Vi pratade om det här.
Även om det inte verkar så, så är det Justin. Glöm inte att han är er son.
Det är din bror, din pojkvän.
Jag kan göra mycket för att få tillbaka honom, men inte om ni ger upp.
Han måste känna att ni älskar honom, att ni tar tillbaka honom-
- när han släpper allt skitsnack som det där monstret intalat honom.
Det blir inte lätt. Jag kommer att be er göra det tuffaste ni någonsin gjort.
Och när jag ber er så gör ni dem, utan att ifrågasätta mig.
Vi måste hitta Justin där inne och föra hem honom.
Jag klarar det inte utan er hjälp. Förstår ni mig?
Campbell?
- Visst. - Jag måste upp igen.
Försök koppla av en stund.
Jag säger till när jag behöver er.
- Jag behöver en cigg. - När började du röka?
När du lämnade oss.
Thanatos.
Vanliga människor förstår inte, eller hur?
Friheten, makten.
Nej, de är fast i sina nio-till-fem-jobb.
Med sina lån och räkningar. Medan du bara är ett barn.
Alla säger till dig: "Gör inte si, gör inte så." Eller hur?
Din nya familj använder väl inte orden "gör inte"?
Det finns inte i deras ordförråd.
De rackar inte ner på njutning. De välkomnar den.
Det måste vara härligt att göra precis vad man vill när man vill.
Synd utan konsekvenser.
Det var svårt att rycka loss din bror. Han ogillar mig nog.
Han verkar dölja något för mig. Jag vet inte. Jag har en bror som Campbell.
Jag hatade honom när vi växte upp. Han var en riktig skitstövel.
Han slog mig alltid. Jag gick med i marin- kåren för att kunna klå honom en dag.
Ge igen lite.
Jag tror att det finns två sorters bröder. De som sluter upp när du slåss-
- och de som lämnar dig åt vargarna och ser på skrattande.
De gör inget medan du får stryk. Jag kan nog gissa hur Campbell är.
Hej. Har du en till sån?
Tack.
- Var är babyn? - Din mamma håller ett öga på henne.
Jag antar att det känns okej att hon gör det med en drink i handen.
Måste du racka ner på henne? Hennes son har omvandlats till en galning?
Ja.
Ja. Han har blivit helt jävla knäpp i huvudet.
Mamma och pappa är galna om de tror legosoldaten ska rädda honom...
- ...för den snubben är en skitstövel. - Vi måste försöka. Zoe behöver sin far.
Du måste inse det, Sam. Justin kommer aldrig att kunna fylla den rollen.
Du anar inte hur svårt det är. Jag fick hoppa av skolan för att ha Zoe.
Vi vill alla få tillbaka honom.
Han älskade att åka hit när vi var små. Så fort vi kom hit på sommaren-
-gav han sig in i skogen själv.
Mamma greps av panik och trodde att han gått vilse.
Men sen hittade vi honom under något träd-
- där han lekte skumma lekar med tallkottar och djurben.
Ja, det låter som Justin.
En uggla höll till i det här trädet.
Jag sa till Justin att det var djävulen som höll ett öga på honom.
Att om han inte lydde mig skulle den döda honom när han sov.
Jag trodde att han skulle bli jätterädd-
- men istället tillbringade han natten här för att visa att jag hade fel.
Jag vet att de gör sånt också.
- Vilka då? Hans familj? - Mörk tät skog, mörkrets varelser.
Kom igen. Vi går tillbaka.
- Vi svek honom verkligen, eller hur? - Det får stå för dig.
Det är bara en som ansvarar för Justin.
Er ledare måste vara fantastisk när du är så hängiven.
Han säger hoppa och ni frågar hur högt. Han berättade väl om syndafloden?
Revolutionen han planerat? Kriget ur vilket han går segrande och han dödar-
-alla dem som är honom ovärdiga.
"De ovärdiga ska känna ofattbart lidande och blodbadet ska rena jorden."
Jag antar att du läst det. Det är klart du har. Din boss skrev det.
Vad gör dig till en av de utvalda?
Har du någonsin tänkt att du är en del av den familjen för att de utnyttjar dig?
Revolutioner är inte billiga. Nej. De vet att du är ett rikemansbarn.
De vet att din pappa har kontakter. När tror du de tar vara på det?
Jag inser att de fått dig att känna dig speciell, de har tagit in dig.
Men du är intelligent.
Jag ser det. Varför ser du inte att du inte är mer än ett verktyg för dem?
De utnyttjar de svaga. Det är deras grej. Jag pratar med dig, Thanatos!
Helvete! Vad i helvete?
Vad har du gjort? Bitit dig i tungan? Som du vill.
Här. Vi vill ju inte att det blir infekterat. Öppna din jävla mun.
Vad sägs om det? Så där. Nu ser de att du fick första hjälpen-
-när du blev skadad.
Kom hit. Låt mig torka av dig. Så där.
Så där.
- Hur kunde jag låta det här ske? - Det är inte ditt fel, Kath.
- Du sa alltid att jag daltade honom. - Nej. Jag var för hård mot honom.
Justin har alltid varit känslig.
Jag borde inte blivit så förbannad när jag hörde att han gjort henne på smällen.
Jag borde sagt åt honom långt tidigare att använda kondom.
Ja, det hade säkert gjort skillnad.
Jag var inte uppmärksam.
- Skilsmässan tog honom hårt. - Jag borde ha skött den bättre också.
- Jag drev honom rakt i famnen på dem. - Jag klandrar dig för mycket, Andrew.
Men inte för det här.
Det är din tur, Samantha. Lämna barnet, bara du.
- Hur mår han? - Det finns ett system.
Vi kommer att nå fram.
- Mår du bra? - Ja, jag är bara nervös.
Det finns inget att vara nervös över. Du ska bara prata om det vi sa.
Gå inte för nära. Han har blod på t-shirten men det är ingen fara.
Okej. Har han sagt något?
Nej, så förvänta dig inte det. Var stark och håll dig till det vi pratade om.
Okej.
Hej, Justin.
Jag vill be om ursäkt för vad som hände förra gången.
Jag sa att Zoe skulle få det bättre utan dig, men jag menade inte det.
Jag var bara arg och jag är ledsen för det.
Dina föräldrar har varit suveräna mot oss, mot mig och Zoe.
Jag vet inte vad jag hade gjort utan dem.
Och jag vet att de smällde av först-
-men de älskar henne jättemycket.
Vi bor med din mamma nu.
Hon har gott om utrymme och ett vackert hus.
Och vi vill verkligen att du ska bo där med oss också.
Zoe har dina ögon.
Han slår ifrån sig för han känner skuld, eller rädsla över vad kulten ska säga.
Det är en vanlig reaktion. Han slits mellan två fadersfigurer.
Kom igen! Det är ett slöseri med tid.
Är det ett slöseri med tid att hjälpa din bror?
- Ska du psykoanalysera mig nu? - Det räcker, Cam.
Jag slåss mot din bror, jag tänker inte ta mig an dig också. Jag behöver din hjälp.
- Okej. - Det är någon därute.
Va? Var?
Vid gungorna.
För helvete, Justin! Varför säger du inget?
Sluta! Det är jag! Det är Sam! Du måste veta att jag älskar dig.
Det enda jag bryr mig om är vår framtid tillsammans.
- Du, jag och Zoe. - Var är barnet?
Va? Zoe... Zoe sover där nere.
Inte så länge till.
Va?
Hallå!
Varför säger du så? Det är ditt barn.
- Din lilla flicka. Bryr du dig inte? - Det är klart att jag gör.
Mina bröder och systrar... Vi behöver alla barn vi kan få tag på.
De är ju framtiden, trots allt.
Du är på privat mark. Det är dags att gå.
Hörde du vad jag sa?
Hallå!
Helvete.
Vad? Varför beter du dig så här, Justin? Du skrämmer mig.
Vad fan gör du?
Din psykopat.
Vad hände? Pappa?
Ring polisen, Kathy. Säg åt dem att komma så fort de kan.
- Du går inte ut. - Jag följer med.
Nej, Campbell.
- Vad var det? - Bilarna.
Kom igen. - Lås dörren bakom mig.
Okej... Okej.
Jimmy!
Vad fan är det frågan om?
Vad vill ni?
Vi går tillbaka till huset.
Nu. Sätt fart.
- Öppna dörren, mamma! - Helvete.
- Var är Jimmy? - Det är folk därute.
Vadå för folk?
- Åh, Gud! - De är här för mig.
Mina bröder och systrar är här för att hämta mig.
Fick du tag på polisen?
Telefonen är död. Någon har kapat linan.
- Vem fan är där ute, Andrew? - Justins kult.
Han säger att de är här för att hämta honom.
Herregud.
Se till att köksfönstren är låsta, Kathy. - Hämta min verktygslåda, Campbell.
Det finns fotogenlampor i hallen, Samantha.
Okej.
Vi måste ta hit allt som kan användas som vapen.
- Hur många är de? - Jag vet inte.
- Är de tre? Är de 30? - Jag vet inte.
- Kan vi försöka prata med dem? - Vi har försökt. De är galna.
Du har hört vad de är kapabla till. De har redan tagit Jimmy.
Va? Vad menar du? Vad hände?
Vi vet inte.
Herregud.
Här.
Snyggt.
Hur långt är det till närmsta grannen?
Ett par kilometer bort.
Jag måste byta hennes blöja.
- Okej. Jag följer med. - Okej.
- Jag tittar till Justin. - Ja.
Hej, grabben. Mår du bra? Jag ville bara ge dig lite ljus.
Minns du när jag kom med en lavalampa till dig och din bror?
För jag trodde ni var rädda för mörkret.
Det visade sig att din bror var rädd för lavalampan.
- Ser du något? - Nej.
Jag tror att om de här skitstövlarna var på riktigt så hade de gjort något redan.
De gjorde ju något med Jimmy, eller hur? Tror du inte...
- Släpp mig! - Kom ner, pappa!
- De håller mig! - Kom ner, pappa!
- Herrejösses! Sam! - Vad är det?
Såja. Få se. Det är okej, Sam.
- Herregud. - Det är Jimmys tatuering.
- Va? Nej, åh herregud! - Såja, såja.
Såja.
Det är ingen fara.
- Stanna här. - Va?
Campbell!
- Det är Jimmy. - Inte en chans.
- Vänta. - Det är Jimmy.
Se upp!
Du!
Nej!
Dörren.
Vi tar honom till sovrummet.
Ge mig handduken.
Kolla så flickorna är i säkerhet. Och dubbelkolla att dörrarna är låsta.
- Aj, för helvete! - Vad hände, Jimmy?
- Jag underskattade dem. - Jag måste ta dig till sjukhuset, Jimmy.
Vi hinner inte. De är för många.
De är för fan överallt.
- Hur många kom in? - Bara en.
De leker med er.
De vill att han befria sig själv. Justin, på egen hand.
De kommer inte att sluta. Fan!
Jimmy, Jimmy.
Fan.
Åh, helvete.
Hur kom Justin i lag med de här typerna? Han har aldrig varit våldsam.
Han är ung. Unga män söker sig till sin grupp.
- De behöver något de kan tro på. - Då misslyckades vi som föräldrar.
- Vad gör de därute? - Inget.
- Ser du dem fortfarande? - Nej.
Då kanske de har stuckit.
- Vad ska vi göra? - Jag har inte listat ut det än.
- Bilarna då? - Det kommer nog inte att funka.
Hur kunde de hitta oss här?
När vi tog Justin var han med en annan grabb.
Han måste ha känt till stugan.
Tänk om en av oss, och då menar jag mig, springer ut och försöker få hjälp.
Nej, Campbell.
Men jag är snabb och jag tacklar alla dårar som försöker sinka mig.
Nej, jag kan inte riskera att de tar dig.
Men om vi skapar något som avleder dem.
Vi drar till deras uppmärksamhet till framsidan och Cam smiter ut där bak.
- Ja! - Nej.
Har du någon annan idé? Din vanliga lösning är att köpa bort problemen-
-men den killen är död.
Vi riskerar inte att de får tag på dig. Nej, Campbell.
Varför får de det inte överstökat?
Varför har de inte krossat fönstren och dödat oss?
Det är en maktdemonstration för dem. De vill att vi ger oss.
Vad sägs om det här då?
- Varför överlämnar vi inte honom bara? - Va?
De har redan dödat en. De försökte döda oss. Om det enda de vill ha är Justin...
- ...kan vi väl överlämna den lilla skiten. - Det är din bror du pratar om.
- Det är vad de vill. Det är vad han vill. - Hur kan du ens tänka så?
- Kom igen. Vi tänker alla på det. - Vi överlämnar inte din bror.
- Vi kan inte göra det, Cam. Nej. - Vi måste hålla ihop som en familj.
En familj? Vilken familj då? Du och mamma har skilt er.
Campbell... Det är mitt fel att din mamma stack.
Jag var otrogen. Alla de sena kvällarna, affärsmötena.
- Det är verkligen inte rätt tid för det. - Ja.
Jag tyckte synd om dig. Jag försvarade dig.
För helvete. Jag stod på din sida. Jag stod på din sida.
Jag förstår det, pappa. Det är ditt dåliga samvete-
- som du är så besviken över att ingen av dina söner besitter.
Du trodde verkligen att genom anställa Jimmy, att föra Justin och alla oss hit-
- så skulle vi bli en familj igen. Eller hur? Att rädda Justin uppväger allt.
Jag hatar att behöva säga det, men vårt säkraste kort är att befria honom-
- och låta honom gå ut och återförena sig med sitt psykogäng!
Vad hindrar dem från att bränna ner stugan med oss inuti när de har honom?
Nej, Campbell, vänta.
Jösses, de är överallt.
- Han är tillbaka. - Va?
Han vill att vi överlämnar Justin.
- Så nu gäller det. - Nej.
Ska vi överlämna honom? Det är vår chans.
- Nej, Campbell. - Flytta på dig!
- Nej. - De är helt galna, Sam.
Vad tror du de kommer göra med Zoe? Är det bättre än att överlämna honom?
- Flytta på dig. - Nej.
Jag svär, Samantha, om du inte flyttar på dig slår jag ner dig!
Herregud, vad är det frågan om? Varför pratar du så? Sluta!
Åh, Gud. Vad var det?
- Allt är väl låst? - Ja.
- Bra. Vi måste upp och hämta din bror. - Okej.
Jag hämtar Zoe.
- Det är han. - Vem då?
Grabben som var med Justin.
- Du dödade min bror. - Din bror? Jag är din bror, din skit.
- Du är ett monster. - Vi tar ner honom.
Jag vill göra något vi inte har gjort på länge. Vi ska samtala.
- Du är död. - Käften.
Han ska rädda mig och föra mig till mina bröder och systrar.
Du och den där tuffingen Jimmy. Var är han, förresten?
- Han är död. De dödade honom. - Jag visste det.
Hur dödade de honom? Var det på något extraordinärt sätt?
- Jag slår vad att det var det. - Justin...
- Jag heter Thanatos! - Okej.
Finns det något vi kan säga till dem därute för att de ska sluta?
- Släpp mig. - Nej.
Jag tänker inte göra det.
Då får vi sitta här och dra ut på det oundvikliga.
De kommer in snart och då... De kommer våldta de där två.
Och tvinga er att se på innan de hugger av huvudena på er.
- Nej, Campbell! - Det räcker!
Du kanske har glömt alla gånger jag spöade dig under alla år.
Jag återupplevde dem precis. Jag kommer att njuta av att se dig lida.
- De kommer att flå dig levande. - Jaså? Jag vill se dem försöka.
- Backa! - Jag vill se dem försöka.
Det räcker! Backa!
- Hör du allt skit han säger? - Han vet inte vad han säger.
Kom igen, pappa. Han låtsas bara. Han leker med oss.
Ser du inte vad vi försöker göra, Justin? Vi är här för dig. Vi älskar dig.
Förstår du det?
Vi vill bara få tillbaka vår Justin. Det är allt.
Sluta. Titta på mig.
Titta på mig.
Vi älskar dig, oavsett vad du gjort. Vi vill bara att du kommer hem.
Du är min älskling. Min älskling.
Minns du alla härliga stunder vi hade här?
Allt vi lovade varandra?
Minns du?
Släpp, Justin! Släpp!
Släpp henne!
- Undan! - Vad har du gjort?
- Må Gud bestraffa dig! - Fan ta Gud.
Du måste besinna dig! Besinna dig!
Jag kan väl räkna med dig? Eller hur?
- Tror du att du kan ta dig till stugan? - Ja, ja. Det är väl bara 2,5 km.
Jag hittar i den här skogen. Jag fixar det. Hur ska du distrahera dem?
Jag ska ge dem vad de vill ha.
Här är han!
Här är er Thanatos!
Kom fram.
Kom fram! Jag vet att ni är där! Kom fram och hämta honom.
- Herregud. - Ni vill ha honom, här är han.
- Ni vinner. - Tror du att det är alla?
Jag hoppas det.
Okej.
Du klarar det.
- Jag tror alla är på framsidan. - Lås dörren så fort jag gått ut. Förstått?
- Ja. - Titta inte. Lås den bara.
Om ni vill ha honom. Jag måste rädda resten av min familj.
Jag tar mig till Russells stuga och ringer efter hjälp. Snuten är här på nolltid.
- Snälla, var försiktig. - Var inte rädd, Sam.
Vi ska alla klara oss ur det här. Jag lovar.
Ni måste sticka härifrån! Allihop! Ni får honom om ni går.
- Åh, älskling. - Är vi överens?
Är vi överens?
En, två, tre.
Hjälp! Herregud! Släpp mig!
Nej! Nej! Släpp mig!
- Släpp mig! - Helvete.
Släpp mig! Hjälp mig! Släpp mig!
Försvinn härifrån!
Kathy!
Stick! För helvete!
- Herregud! - Det är okej, älskling.
Kathy! Kathy! Öppna!
- Andrew. - Kathy!
Backa! Försvinn!
Försvinn!
Såja, Zoe. Såja.
Vad i helvete?
- De går. - Va?
- Campbell?
Campbell. Åh, herregud.
- Jag måste ut och hjälpa honom. - Nej.
Det är min son därute, Andrew. Åh...
- Pappa! - Nej! Det är min son! Det är vår son!
Sluta. Snälla.
- Sluta. - Herregud.
Pappa!
Pappa, de vill bara ha Justin!
Snälla, överlämna honom! Snälla, pappa! Nej, nej!
De låter oss leva om vi överlämnar honom. Snälla, pappa!
- Nej. - Vi måste överlämna Justin till dem.
Nej, de sa åt honom att säga det. Om vi gör det är vi alla döda.
- Flytta på dig, Samantha. - Nej, håll dig borta från honom.
Nej, mr Powell. Ni måste hitta ett annat sätt.
Om vi överlämnar Justin är vi alla döda.
Din fru och ditt barnbarn.
Herregud. Pappa!
Snälla, hjälp mig! Nej! Åh, Gud, nej!
- Vad var det? - Ge mig den.
- Nej. - Ge mig den.
Snälla.
Nej! Nej! Herregud. Snälla. Åh, Gud.
Okej. Du måste göra något, Justin. Hjälp honom!
Det är din bror!
Nej. Snälla, sluta. Sluta! Sluta!
Nej! Åh, Gud!
Snälla.
Sluta. Snälla, gör det inte. Snälla. Snälla.
Sluta! Nej!
Sluta!
Snälla, snälla.
Nej.
Älskling. Nej, nej!
Nej, mrs Powell, nej! Nej, nej. Ni får inte gå ut, mrs Powell.
Nej...
Campbell. Såja, såja.
Titta på mig. Jag är här, jag är här. Var inte rädd.
Jag kommer alltid att vara med dig.
Var är Kathy?
Jag försökte stoppa henne. Jag försökte.
- Nej! - Snälla, gå inte, mr Powell.
Jag måste.
Lås dörren efter mig.
Jag kommer, Campbell! Jag kommer!
Jag kommer!
Samantha.
Sam.
Snälla, ta av mig kopplet.
Jag måste ut och sätta stopp på det.
Hur kan jag lita på dig?
Det är jag. Sam, det är Justin.
Släpp mig innan de dödar mina föräldrar.
Vad händer med mig och Zoe om jag släpper dig?
När jag gått vill jag att du tar Zoe bakvägen och springer allt du kan.
Det finns en annan stuga 2,5 km bort. Stanna inte förrän du nått den.
- Skulle du inte bara prata med dem? - Snälla, innan det är försent.
Okej.
Justin.
Justin, nej.
Tack.
Campbell.
Jag är fadern.
Det är okej, Zoe. Vi ska klara det, jag lovar. Åh, Gud!
Snälla... Här!
Översättning: Angel Hammer